STOCKHOLM - NÅTID
-Velkommen. -Takk.
-Hva er det vi drikker? -Paradis. Hennessy.
For mange år siden, i en annen tid, spurte jeg hva som interesserte deg.
-Husker du hva du svarte? -God mat og vakre fruentimmer?
-Sannheten, sa du. -Det er mulig.
Den gangen hadde jeg en sjef som jeg virkelig holdt av.
En usedvanlig kald vinterkveld dro denne sjefen inn til byen-
-for å gå på kino. Han kom aldri hjem igjen.
Det eneste som var igjen, var en blodig frakk og en nasjon i sorg.
Er det ikke på tide å slippe løs sannhetsmonsteret, Johansson,-
-så vi endelig får vite hvem det var som tok ham fra oss?
-Mener du det alvorlig? -Jeg planlegger en lengre reise.
En sånn reise som man ikke kommer hjem fra.
Muligens får jeg, selv om jeg var jævlig ulydig på søndagsskolen,-
-kanskje gjenforenes med sjefen min når jeg kommer frem.
-Jeg beklager. Hva er det for noe? -Kreft.
De sier at det er all den fete maten jeg har stappet i meg.
Men det var verd det. Hva sier du? Vil du oppfylle en manns siste ønske-
-før han seiler inn gjennom perleporten på en elv av fløtesaus?
-Hvorfor meg? -Fordi du er en bra politimann.
Fordi du aldri har unnsluppet skyldfølelsen.
At jeg snart skal dø, bryr du deg nok ikke om. Men skylden, Johansson...
Det at det fins noe igjen som du ikke vet hva er.
Og det klør i deg. Det vet jeg.
Du lovet...at vi skulle løse det.
Slipp løs monsteret, Johansson. Det er på tide.
Stig på.
Velkommen til det aller helligste. Dere har vel hilst på hverandre?
Mange kjenner hverandre, utenom kriminalbetjent Lisa Mattei.
Jeg kjenner moren din. Sett dere. Jeg tror dette kan ta litt tid.
Statsminister Olof Palme ble drept i krysset Tunnelgatan-Sveavägen-
-28. februar 1986 klokken 23.20.
Jeg vil gjøre en gjennomgang av saken.
Vent nå... Det fins allerede en Palme-etterforskning.
Dette er ikke en ny etterforskning. Det vil jeg ha klart, Yngve.
Dette skal være enklere og mer uformelt.
Jeg vil finne en ny vinkel fra noen kolleger med nye øyne.
Nye øyne er bra, og selv om jeg aldri har sett på Palme-etterforskningen...
-Jeg tror ikke på ideen. -Jeg lytter.
Saken er landets mest etterforskede. Den eneste mistenkte var...
-Christer Pettersson. -Nettopp. Som ble dømt og frikjent.
For 25 år siden.
Det er som Monty Python-sketsjen med papegøyen.
Eriksson mener at etterforskningen er død. Kanskje den bare er trøtt.
-Er det ikke det han sier i sketsjen? -Ikke trøtt, men steindød.
-Gå ut fra politiets grunnregel. -Å like sakens stilling?
Ja, nettopp. Fint at vi forstår hverandre.
Men hvorfor? Og hvorfor nå?
Jeg ble påmint av en bekjent om noe jeg har prøvd å glemme.
-Hva sier jeg til medarbeiderne mine? -Ingenting.
Jeg vil ikke lese i DN at jeg har startet en ny Palme-etterforskning.
Fra min tid i Palme-gruppen...
Alt ligger som jeg forlot det. En eske med parkeringsbøter.
-Spennende. -I en drapssak er alt viktig.
Jeg var ikke ironisk. Det er virkelig spennende.
Jeg kan ta de ulike sporene - alt fra kurdere til enslige gærninger.
-Kanskje du vil gjøre alt selv? -Jeg kan fortsette der jeg var.
-Det førte jo ingen steder. -Kanskje jeg overså noe.
Jeg kan ta hendelsen: åsted, vitneutsagn, teknisk undersøkelse.
-Hvis det er greit? -Det er ikke jeg som bestemmer.
-Du, da? -Ja, siden...
Jeg tror at det var Pettersson, så jeg begynner der. Hvor er Flykt?
-Golf? -Antakelig.
-Må du gå? -Nei, jeg kan jobbe sent.
-Du, da? -Jeg bor alene, så ingen...
-Det måtte være katten i så fall. -Jeg har heller ingen familie.
Jeg er også singel og jobber hele tiden.
Typisk Johansson. Han vet hvem han skal velge.
NY ETTERFORSKNING AV DRAPET PÅ OLOF PALME
God morgen. Er det noe post til meg?
Det er folk der inne.
God morgen. Jævla filleavis...
Det står at politisjefen har startet en ny Palme-etterforskning.
-Ja, jeg så det. -Og?
Det er vel agurktid. Rene fantasier.
De kunne like godt ha skrevet om slankeråd og pappviner.
Du har altså ikke startet en ny etterforskning?
Nei, det er for mye materiale. Jeg ville se over registreringen.
Jeg har funnet et mer moderne vis.
Jaha. Jeg skal ikke legge meg i dine administrative rutiner.
Hvordan skulle det tatt seg ut?
-Hva gjør vi med media? -En vanlig pressemelding?
Jeg tar TV. SVT1 og SVT2 holder.
Er du klar? Vi skal på TV. Har du rukket å spise?
De har en bra kantine der. Vi rekker å spise mellom kanalene.
Du skal bare være med for å vise gribbene en samlet front.
Gribbene hadde aldri fått nyss i det om du ikke var en sladrekjerring.
-Du tror vel ikke at jeg... -Spar på kreftene. Det var deg.
Faen...
Var det så lett? En ting til...
Etter pressekonferansen trenger vi deg ikke mer. Rydd opp her.
Jeg drar til TV-selskapet.
Du har engasjert erfarne drapsetterforskere-
-til en oppgave som virker å være mer for IT-eksperter.
For å sortere et slikt omfattende materiale kreves erfarne personer.
- Men er IT og data deres bord? - Du undervurderer etterforskerne.
Idiotjævel. Hvordan kan man ha deg på TV?
Du er en gammel drapsetterforsker. Er du ikke fristet til å løse...
Jo, men jeg er gammel og klok nok til å overlate det til andre.
Jeg ser bare til at de ikke drukner i alt papiret.
Er din oppgave å passe arbeidsmiljøet?
Nei, men det er en viktig etterforskning.
-Er du syk? -Jeg har bare vondt i halsen.
Har du fått stormannsgalskap? En ny Palme-etterforskning?
Det er ikke en etterforskning. Vi skal bare sortere papirer.
-Du vil ha belønningen. -Det har blitt akutt.
Hvis du vil ha en god jobb, skal jeg legge inn et godt ord på Länskrim.
Kom igjen. Hvorfor?
Du vet at jeg er allergisk mot uoppklarte saker.
-Men nå? -Skammet du deg ikke den gangen?
-Selvsagt gjorde jeg det. -Da så... Der har du grunnen.
Jeg blir ikke kvitt skammen om jeg ikke gjør noe.
Du var med. Hvorfor skar det seg?
Hadde vi gjort som vanlig, hadde vi tatt morderen,-
-men vi ble styrt av gale jurister.
-Du hadde sikkert funnet ham. -Gi deg!
-Hvem tror du gjorde det? -Det har vi snakket om!
Jeg vil høre det en gang til.
Noen med god kjennskap til stedet, god fysikk, klartenkthet, erfaring.
En skarpsindig person. Iskald.
Han gjorde det han skulle - stille og rolig.
Og så gikk han bare derfra. Takk.
Dere har som representanter for presse og næringsliv-
-skrevet navnet på de tre dere anser står i størst fare for et attentat.
Lars Martin Johansson representerer-
-Rikskriminalen i dagens samling.
Etter å ha sett resultatet kan jeg meddele at vi har en klar vinner.
Eller taper... Da min tittel er rådgiver til statsministeren,-
-er det med tristhet jeg konstaterer at statsminister Olof Palme-
-som får tittelen "landets mest utsatte".
Han har dobbelt så mange stemmer som de andre har til sammen.
Det er strøstemmer på dronningen, Astrid Lindgren og Björn Borg.
Samtlige har satt statsministerens navn øverst.
Nå vil jeg høre deres begrunnelser.
Politikere blir ofte kontroversielle.
Hvis dere leste hva dere skriver, innså dere at han ikke er det.
-Les hva dere skriver. -Hva mener du?
Alle virker enige om at karen er en drittsekk. Jeg har ikke møtt ham.
-Det har jeg. -Jeg syns han er slem.
-Manipulerende. -Noen andre?
-Arrogant. -For intelligent.
Han spionerer visst for russerne, men hvordan rekker han det?
-Det er bare sludder. -Hva mener du?
Politimessig sett er han feil type.
Det var fint å høre fra en så høyt aktet representant fra politiet.
Det er ikke det som hviskes blant kollegene dine.
-At statsministeren ikke er spion. -Det sa jeg ikke.
-Du sa at han var feil type. -Du misforsto.
Som spion er Palme perfekt, men ikke akkurat nå.
Han har for mye å gjøre, blant annet med selvangivelsen.
Om han var spion, var det lenge før han ble statsminister.
Hvor mye jeg enn vil fortsette denne pikante diskusjonen, så...
Det er klart for lunsj. Det blir ost, sild og smør. Vær så god.
Vet du hvem jeg er?
Lars Martin Johansson, Rikskriminalen.
Politibetjent Stefan Berg...
...også kalt Batong-Berg eller Berg Junior.
Berg Junior fremstår som veltrent. Ingen ekstra kilo noen steder.
Dessverre er han jævlig dum i hodet.
Han er ikke bare en dårlig betjent, men kanskje verdens verste.
Det er deg, det.
Hva gjør en politibetjent i fengsel på en seng, uten skolisser?
Ikke noe belte. Du trenger ikke å svare.
Det var et retorisk spørsmål. Be om en ordbok når jeg har gått.
Du nøyer deg ikke med å være en dårlig betjent...
Da mener jeg ikke nazistvrøvlet.
Dere får samle dere, synge hymner og kle dere ut så mye dere vil.
Jeg viste et bilde av Åke Larsson til en kollega.
Han som du og dine kolleger drepte i torturkammeret under Plattan.
Åke Larsson. Vet du hvordan kollegaen beskrev Larsson?
"Som en lasagne med tenner."
Du trenger nok litt nattlektyre.
Hei. Du... Hvordan er Lars Martin Johansson?
-En av de beste politibetjentene. -Hva er han flink til?
Det meste. Han har flådd en elg på under sju minutter.
-De sier at han kan se rundt hjørner. -Kanskje han kan gå på vannet også.
-Han er stillferdig. -Ingen skravlebøtte, altså.
Om jeg har regnet rett i sikkerhetsrapporten din, Berg,-
-omfatter materialet ditt mellom 105-115 såkalte kolleger-
-ved Stockholm-politiets ordensavdelinger.
De har alle en viss svakhet for-
-de brune og svarte fargene i den politiske paletten.
En av disse personene deler blod med byråsjefen.
En person som i visse kretser er mer kjent som Batong-Berg,-
-og som nå er i en celle på Kungsholmen.
Du tar feil. Han har sluppet ut. Kollegene bekrefter hans forklaring.
-Den såkalte politiånden. -Hva er du ute etter?
-Han er vel nevøen din. -Det vet du godt.
Beklager. Hvor mange politifolk omfatter rapporten din?
-Det er mellom 12 og 15... -1970.
Det gir oss en andel på 11-12 %. Det er nesten trøstende.
-Det er ille nok. -Sikkert.
Men det er ikke trafikkpolitiet som roper: "Heil, Hitler!"-
-og som synger "Die Fahne hoch" i skjermluer-
-som ikke får meg til å sove om natten.
Ville du betrakte dine egne kolleger-
-som mer eller mindre pålitelige enn de som jeg beskrev?
Det er en annen kategori av kolleger på Säk.
Slik atferd tolereres ikke hos oss.
Er sikkerhetspolitiet mer intelligent enn vanlig politi?
De er mer stillferdige enn de andre.
Med hitlerhilsning på jobbintervjuet får man ikke jobb hos dere.
-Det er en tøff gruppe å undersøke. -Hva faen mener du?
Begavede, mer diskré, stillferdige... Men hva tenker de egentlig?
De er alle politi med samme utdanning og erfaring.
-Jeg har full tiltro til alle. -Det er det som skiller oss.
Misforstå meg rett. De vanlige dårene som skriker hva de mener,-
-virker beroligende på meg. Det er de andre som bekymrer meg.
Jeg håper du har oversikt over dine egne - de diskré typene.
Et siste spørsmål...
De personene som inngår i rapporten din...
Hva misliker de mest? Hva er deres minste fellesnevner?
Det er sjefen din. Statsministeren.
Batong-Berg er ute. Hva faen skal du med ham?
-Noen må jo gjøre noe. -Hvorfor det?
-Så du hvordan Larsson så ut? -Ja, han så for jævlig ut.
-Hvordan det? Vi har sett sånt før. -Noen må forsøke.
-Du får ham aldri dømt. -Det driter jeg i!
Sånne som Stefan Berg skal ikke være politi.
Da blir vi kvitt ham, du og jeg. Finlandshetter og baseballkøller.
Han bor i Solna. Hva sier du?
Hva faen gjorde du med ham? Han skal ha brutt sammen i cellen.
Jeg ga ham farens obduksjonsrapport.
Fy faen! Du er en syk person. Du trenger hjelp.
Skal vi snakke eller spille?
NÅTID
Nei, jeg har ikke sovet her, men det blir lange dager og netter.
Jeg tenker bedre når jeg ligger. Er alle her?
-Ikke Flykt. -Flykt har tips å ta hånd om.
Dermed håper jeg at kranen til DN er avstengt.
Alle på G, som man sier? Jeg påstår at Christer Pettersson er feil mann.
Jeg vil prøve en ny teori. Jeg tror en mer kompetent gjerningsmann-
-finner ut at Palme forlater hjemmet denne kvelden i 1986.
Han følger etter statsministerparet fra hjemmet-
-og skyter ved beste anledning: ved Tunnelgatan-Sveavägen.
Neste spørsmål: Hvor tar han veien?
Jeg har skrevet et notat om hva som hendte den natten.
Dette er den første oppfatningen blant kollegene om fluktruten.
Gjerningsmannen skyter Palme og løper opp trappene-
-til Malmskillnadsgatan. Han fortsetter ned David Bagares.
Der tar han til venstre inn i Regeringsgatan og drar nordover.
Inn i Snickarbacken, Smala gränd og videre bort til Humlegården.
Det er en strekning på 500 meter som tar ca. 3 minutter.
-Hvorfor tror man det? -Vi har fem vitner.
Men det er litt usikkert med leddene i vitneskjeden.
Og vitnene?
Det første vitnet er det eneste som ser ham løpe opp trappene.
Det andre vitnet ser ham fortsette ned David Bagares gata.
Det tredje og fjerde vitnet blir nesten påløpt av ham-
-i Regeringsgatan her.
Vitne fem ser gjerningsmannen i Smala gränd.
Han blir redd når han ser henne og forsvinner mot Humlegården.
Vitnet på Regeringsgatan skriker:
"Se deg for, din jævla pakkis."
Hva skulle hun heller ha ropt? "Jævla fyllik?"
Pettersson så jo ut som en pakkis. Jeg er overbevist om at det er han.
Signalementet stemmer, geografien stemmer.
Han oppholdt seg ofte i området og var på Oxen på drapskvelden.
Han hadde tilgang til en revolver, samme type som ble brukt.
Dere kan lese mer i notatet.
Unnskyld at jeg spør... Har du angst?
En sterk indre uro?
Jeg mener... Hvorfor ellers denne interessen for detaljer?
På spørsmål A svarer jeg ja, og på spørsmål B også ja.
Legg til noen panikkanfall.
Frøkenen er visst med i samejævelens nye spaningsgruppe?
-Nei, det stemmer ikke. -Da er jeg vel feilinformert.
Vi er ingen spaningsgruppe. Vi lager en oversikt over materialet.
Det var mange ord på én gang. Hør på dette.
-Jeg var med da det skjedde i 86. -Jaha. Og?
Har du penn og papir? Begynn med å stryke alle kjerringer.
Ei kjerring kan ikke ha skutt Palme. Han var kjerring selv. Palme altså.
Bare kjerringer har bjørnefitte på hodet.
-En erfaren jævel holdt i våpenet. -Du tror ikke en enslig gærning...
Stryk "Kutarn" og andre alkiser, pakkiser, homser og annet pakk.
Palme støttet jo sånne jævler.
Det er en smart jævel med kontroll.
Han kan våpen, kjenner området, is i magen.
-Tenker du politi eller militær? -Ja, eller en skytter eller jeger.
Sjekk opp de feite gubbene som satt i en hytte på TV på 80-tallet.
Nå, lille frøken, skal Bäckström vie seg til ordentlig politiarbeid.
-Dette blir vel mellom oss? -Selvsagt.
Ikke hils den reinknulleren fra meg.
En annen mulig fluktrute er mot Kungsgatan...
-Du har lest notatet mitt. -Noe stemmer ikke.
Madeleine oppgir i to ulike avhør at hun var på vei hjem fra Vasagatan.
Hun tar farvel med selskapet sitt rundt kl. 23-
-for å gå hjem til Döbelnsgatan. "Surabaya Johnny".
I Kungsgatan krysser hun Sveavägen og tar trappene mot Malmskillnads.
Midt i trappen treffer hun en mann i full fart ned mot Kungsgatan.
Hun tror at klokken er rundt 23.20.
Senere på Döbelnsgatan møter hun en politibil.
Politiet blinker til henne med langlysene.
Avhørene med Madeleine blir underkjent.
-Hvorfor? -Hun var misbruker og prostituert.
-Patti Hearst. -Den kunne jeg også.
Nei, det sier du bare.
-Senere kontaktet Madeleine meg. -Hvorfor deg?
Jeg kjente henne. Hun vitnet i en sak jeg hadde - om mishandling.
Møtte Madeleine gjerningsmannen i trappen mot Kungsgatan?
Antakelig. Jeg ser ingen tidsmessige problemer.
Hun var ikke typen som løy eller gjorde seg interessant.
Madeleine var hederlig, begavet og stilte opp for andre.
Politiet var ikke enige.
Takk.
-Kan jeg bestille en cola? -Regningen også.
-Lever hun? -Nei, hun døde av en overdose.
Hun levde et nokså sørgelig liv.
Vi slår hull på vitneskjeden mellom første og andre ledd.
Riktignok med hjelp av Madeleine som er død.
Sånn er det.
-Hvor mange vet om dette? -Noen få...av de som telles.
- "Girls just wanna have fun". -Cyndi Lauper! Den kunne du ikke.
Hei.
-Har du lest ferdig Lewins notat? -Ja.
-Tenker du det samme som meg? -Madeleine. Jeg blir så deprimert.
Det første døgnet i Sveriges største drapssak. Jævla idioter!
Jeg tror at hun hadde rett. Det var den veien morderen tok.
-Greit. Ha det. -Ha det.
Vi har fått inn noen tips jeg ikke forstår...
Eriksson. Jeanette. 630414-2326. Ikke sant?
Best i klassen. Studerer kriminologi. Hvor lenge har du vært hos oss?
-Snart tre måneder. -Jeg ser deg iblant gjennom vinduet.
Jeg er ikke her så ofte. Jeg jobber hjemmefra. Fortell.
En amerikansk journalist ankom fra New York på søndag.
-Jeg har to tips om ham. -Hva heter han?
Jonathan Paul Krassner, kalt John.
En TV-journalist traff Krassner på Pressklubben.
Han var "mistenkelig interessert i"-
-"vårt samarbeid med sikkerhetstjenester i Vesten."
Vi har "tyskerne som kanal til USA."
-Det trenger ikke å bety noe. -Neste tips kom for noen timer siden.
De sa: "Vi bør snakkes omgående om en amerikansk journalist."
Han het John P. Krassner.
-Sier hvem? -Skjult identitet.
-Oi da. -Høyeste prioritet hos oss og Säk.
Mine...instruksjoner er å informere byrå...
Joy, ikke sant? Jean Patou.
Vet du hvor mange roseblader det går med til én milliliter? 600 000.
Nei, dette går jo ikke. Unnskyld. Jeg ber om forlatelse.
Jeg forstår ikke...
Det er slik, betjent Eriksson, at jeg ikke kan la være-
-å bli enormt påvirket av ditt kvinnelige vesen.
Det er svært upassende. Jeg ber om forlatelse igjen.
Gå direkte til byråsjefen fra nå av for å slippe ubehag.
Men oppstår ikke fornærmelsen først om...
...mottakeren ikke er...mottakelig?
Ja, kanskje er det sånn.
Hva gjør vi med Krassner?
Du kan anse meg som informert.
Bra, Junior. Frem med den. Slå! Opp med batongen og slå.
Begynner dere med de myke delene? Kom igjen, da.
Du har jo vitnene dine her. Gjør som du pleier.
Det andre tipset om Krassner kom fra en professor Johan Forselius.
-Professor emeritus. -Jaså?
Da jeg ringte Forselius, ba han om å få snakke med byråsjefen.
Da jeg sa at det ikke gikk, slengte jævelen på røret.
-Hva er det? -Ingenting.
Forselius jobbet for forsvarets etterretningsavdeling under krigen.
En stabsmajor fikk den gode ideen om å gjemme Forselius' whisky.
Men Forselius fant ut hvem det var og så ikke det humoristiske i det.
Han slo stabsmajoren sønder og sammen med en bakelittelefon.
Den stakkars stabsmajoren måtte ligge i gips til krigen var over.
Den gode professoren har sine sider.
Siden det var andre verdenskrig, forklarer det vel Foreselius' atferd.
Han er ikke akkurat en nybegynner.
Han er ikke senil. Han har laget systemet vårt for krypteringer.
Vi hadde kontakt for et halvår siden. Da var han like skarp.
Har du...?
Den satans jenta fra hjemmehjelpen. Jeg har bedt henne bytte lyspærer.
Men hun virker dessverre imbesil.
Jeg snakker sju språk, men polsk er ikke ett av dem.
Jeg har aldri savnet den ferdigheten.
Først nå som jeg må leve livet i bekmørke,-
-innser jeg at intet utdannelseshull er for lite til å falle gjennom.
Men det vet vel ikke du noe om, politiinspektør Waltin?
-Unnskyld? -Utdannelseshull.
-Nei, professor Forselius. -Det trodde jeg ikke heller.
-Lundsberg? -Sigtuna.
-Og nå er du ansvarlig for... -Sikkerhetspolitiets eksternavdeling.
Ja, ja... Hvor mange flere er dere, eller er det bare deg?
Hvis herrene vil ha kaffe, får dere servere selv.
Selv kunne jeg tenke meg en konjakk.
Ja, Waltin, kaffe ville vel smake bra?
-Ja visst. -Konjakken står i serveringsgangen.
Ta med karaffelen. Erik vil kanskje ha en liten en.
Jeg går ut fra at politiinspektøren skal kjøre tilbake til Kungsholmen.
Det går jeg også ut fra.
Jeg kan ikke begripe denne store interessen for-
-en grå, gammel kodeknekker.
Jeg tjenestegjorde for 20 år siden, men får slike forslag hver måned.
-Som dette fra amerikaneren? -Krassner. Ja, nettopp.
Han kaller seg forsker og forfatter og skal gi ut en bok-
-om den sikkerhetspolitiske situasjonen i Europa etter krigen.
Jeg gjorde som alltid og kastet brevet.
Men for to dager siden ringte denne Krassner på døren.
-Slapp du ham inn? -Jeg tenkte å kaste ut faenskapet.
Men så gjorde han meg nysgjerrig. Han hadde en hilsen fra en bekjent.
En gammel bekjent fra krigen og årene etter.
Fortell, da. Ikke tenk på Waltin. Jeg stoler fullstendig på ham.
Det må skje under fire øyne.
Så får du håndtere informasjonen som du vil.
Du har sikkert voksduk på bordet.
Det er noe motbydelig vanlig med deg.
Din folkeskoleutdanning og den blinde troen på sosialdemokratene.
Så sitter du der i din enkle toroms i Sol... Hvor faen er det?
-Spånga. -Spånga.
Og spiser frossen fiskegrateng uten vett til å drømme om noe bedre.
Ja... Fortell for en enkel arbeider på vingården.
Krassner hadde en hilsen fra en Buchanan, en bekjent av Forselius.
Problemet er bare at Buchanan døde for et halvår siden.
Skal vi kjøre?
Buchanan var Krassners onkel-
-og jobbet i den aktuelle tiden på den amerikanske ambassaden.
-Hva vil du jeg skal gjøre? -Finn ut hva Krassner gjør her.
Dette blir i huset så lenge vi ikke vet mer. Finn bakgrunnen hans.
-Får jeg låne folk av deg? -Ta dem du trenger.
Forselius' teori om Rolexen din er at du har fått den av russerne.
Jeg sa at han antakelig hadde rett.
-Gud, du skremte meg. -Unnskyld.
-Du trenger ikke å gå alene hjem. -Omtenksomt.
Stikk i strid med mitt harde ytre har jeg en myk kjerne.
Tre ting: Du jobber bare for meg nå. Jeg har tatt det opp med Berg.
To: Du jobber bare med Krassner.
Tre: Krassners mappe oppgraderes. Bare du og jeg har tilgang til den.
Bra?
-Bra. -Fint.
Har du snakket med statsministeren?
Som du nok forstår utgjør det en stor del av mine oppgaver.
Å snakke med ham altså... Hadde du noe spesielt i tankene?
Ja, hans noe avslappede holdning til sin egen sikkerhet.
Jeg ba deg drøfte det med ham.
Jeg har snakket med ham om det, og han lover å tenke på saken.
Ligger det noe i Forselius' mistanker?
Jeg kjenner ham også.
Under militærtjenesten hadde jeg en overordnet...
En svært begavet, enestående hard gubbejævel - Forselius altså.
Men jeg overlevde. Siden har vi ikke hatt hemmeligheter for hverandre.
Jeg snakker om dette Krassner-ærendet.
Jeg mener ikke innlysende saker som at sosialdemokratene-
-og vårt nøytrale moderland skulle ha bedrevet sikkerhetspolitisk elskov-
-med amerikanerne da vi visste hvordan krigen ville slutte.
Du vet det. Jeg vet det. Alle andre som du og jeg vet det.
I vår verden er det ingenting som bare er godt eller ondt.
Poenget er et det er sånne som oss som havner i knipe.
Det er vi som forventes å få oss og arbeidsgiverne våre-
-ut av den eventuelle knipen.
Kan vi ikke det, er det sånne som du og jeg som blir klemt litt ekstra.
N'est-ce pas?
Hvordan er det denne gangen?
Er det en sånn forbannet trist, enkel, politisk...
...privat affære?
Uttrykker jeg meg for uklart, Berg? Jeg skal omformulere meg.
Er det noe snusk om statsministeren i Krassner-affæren vi ikke vet om?
Det er det jeg prøver å finne ut.
Det høres utmerket ut. Vi finner bare ut av det. Det er bra.
Bra! Dette var en forbannet god wallenberger.
NÅTID
-God morgen, Eriksson. -God morgen.
-Takk. Nei, jeg har ikke... -...sovet her.
Hvis du hadde skutt ham, løpt ned Tunnelgatan og opp trappen...
-Hvor ville du ha tatt veien? -Tre alternativer:
Til venstre mot Johanneskirken, rett frem over Brunkebergsåsen-
-eller til høyre via trappene ned mot Kungsgatan.
-Hvilken vei ville du valgt? -Høyre. Mot Kungsgatan.
Inn blant alle andre, så ned til T-banen.
-Hvorfor det? -Det er best.
-God morgen. -Noe nytt?
Ja, jeg støtte på en merkelig fyr. Bäckström på Godsspan.
Vent... Snakker vi om den lille feite faen jeg sparket fra Riksmord?
Vær så god.
Har du skrevet et notat om feitingens sludder?
Han hadde litt å komme med.
-Jeg har en tanke... -En til?
Palme snakket vidt og bredt om planene sine. Moren min...
-Hun har jobbet i Säpo i 27 år. -28.
Hun kjenner Björn Söderström, tidligere livvaktssjef.
Han har alltid likt mamma.
Han kommer nok på middag om hun ber ham.
Gullstjerne, Mattei.
-Skal du ikke hjem? Klokken er fem. -Hva i...
Når bestemte Palme kinobesøket? Hvem visste om det?
Hvor mange visste at han skulle ut på byen en fredagskveld?
Det virker jo nesten selvmorderisk. Hva sier dere?
Palmes sikkerhetssans var nok høyere enn folk trodde.
-Jeg har hørt det motsatte. -Kinobesøket ble bestemt kl. 20.
-Sa han noe til Säpo? -Ikke ifølge avhørene.
-Ble de spurt, da? -Det fremgår ikke.
Han må ha diskutert det med noen. Palme hadde ikke tid til spontanitet.
-Kan en på Säpo ha forsnakket seg? -Det trenger ikke å komme derfra.
Han snakket vel med medarbeiderne hele tiden.
I selskap der han trivdes, var Palme sosial.
Så kunnskapen kan ha nådd feil ører sent, og mordet ble deretter.
En mer blyg og spontan konspirasjonsteori.
-Hvorfor skjøt de ham ikke tidligere? -Han hadde nok ikke muligheten.
-Så han dem ved en tilfeldighet? -En gal mann som hater Palme...
...går rundt med en ladd revolver på størrelse med en grisunge?
Hvis han så dem, hadde han to timer på seg.
La oss anta dette. En kompetent person vet at Palme skal på kino.
Han følger etter dem, men får ikke anledning til å handle.
Ved kinoen er det fullt av folk. Han venter og følger etter dem.
Så slår han til i krysset av Tunnelgatan-Sveavägen.
-Hvorfor valgte han et så dumt sted? -Det var snarere det beste stedet.
Ellers ville vi ikke ha sittet her. Han forsvant jo.
Du betaler så bra, så du trenger ikke å være høflig.
-Det var sjenerøst. Skål. -Skål.
Jaha... Hva har du på gang? Et nytt bilde?
Nei. Jeg vil fortelle hva jeg fikk høre av en bekjent for 15 år siden.
Han er i samme bransje som deg og fortalte om våpenet.
-Hvilket våpen? -Palme-våpenet.
Han ville vite hva det var verd på antikkmarkedet.
Han visste at jeg hadde solgt Himmlers pyjamas.
Fortalte han ikke mer om våpenet?
Han sa at det ikke var en Smith & Wesson,-
-men en annen amerikansk revolver, en Ruger.
-Hvor langt er røret? -Sju centimeter, tror jeg.
Trekolbe i valnøtt. I perfekt stand.
Leveranseklar ved handel.
Den ble oppbevart på et sikkert sted i mange år.
-Hvor? -Løvens hule.
Våpenet hadde blitt brukt tidligere til to drap og ett selvmord.
"Ikke bare nok med at det drepte en russervennlig statsminister."
"Det har selv renset opp blant enklere pakk." Det sa han.
-Hvorfor forteller du det først nå? -Jeg husker ikke.
Jeg syntes kanskje at det var ubehagelig.
-Men nå som politisjefen... -Samejævelen!
...har innledet en ny etterforskning syntes jeg det var på tide å snakke.
-Det fins visst en belønning. -Ja, ti millioner.
Siden vi har kulene fra åstedet å sammenlikne med,-
-kan vi bevise om det er rett våpen.
-Om du dukket opp med våpenet... -Jeg?
Jeg ville ikke få et øre. Det inngår i jobben.
Men om tipset kom fra meg anonymt?
Du kan glemme anonymitet. Det angår drapet på statsministeren.
Hvem er kollegaen min?
Hvordan ble du kjent med ham?
For helvete, fortell hvem det er!
Det er Bäckström. Evert Bäckström.
En Ruger ble funnet under en rassia i Spånga i 83. Kan du sjekke det?
"Byttet bransje"? Drit i det, du!
Faen også...
Du... Hva i helvete... Jo, jeg har rett til det.
Hør her, din jævla rompis!
Men for helvete, jævla idiotjævel.
Oversatt av: Nina Flesvik www.sdimedia.com
STOCKHOLM - NÅTID
Hei, kan du ringe opp Rosenb... Hva har skjedd?
Han er motbydelig. Jeg har aldri blitt så fornedret i hele mitt liv.
-Hva er det? -Jeg har spilt inn noe av samtalen.
-Evert Bäckström. -Bäckström...?
Mannen fra Rosenbad ringte også. Han som aldri presenterer seg.
Nilsson heter han. Jeg skal se til at vi tar hånd om Bäckström.
-Bäckström. -Om du vet noe, er det din plikt...
Hvis han er så jævla interessert, får han ringe selv.
Skal du prate med meg om plikt, din rævpuler?!
Har du fulgt noen plikt? Fortell den samejævelen...
Jeg tolker det som du ikke vil snakke med meg...
-Han er i ubalanse. -Han som er så tjukk...?
Han sier han vet noe om mordet.
Slingrefitte...
Bäckström har kalt sekretæren min slingrefitte.
Jeg har det og andre uforskammetheter på bånd.
Da skal han fjernes fra tjenesten.
Først vil jeg finne ut hva han vet.
-Hei. Unnskyld at jeg forstyrrer... -Jeg kan ikke svensk.
Ok. Jeg leter etter...
Kan jeg hjelpe deg?
-Bor du her? -Ja.
Får jeg spandere en kaffe?
Jonathan Paul Krassner. Han kalles John.
Født 15. juli 1953 i New York.
Karakterer: Vel over gjennomsnittet i statsvitenskap og journalistikk.
Krassner selger foreldrenes hjem og flytter inn hos onkelen, som er-
-Forselius' gamle våpendrager, Buchanan. Kjeder jeg deg?
-Nei, absolutt ikke. -Bra. Da vet vi det.
Bare et øyeblikk.
"John Christopher Buchanan, født 1908 i Newark"-
-"sovnet stille inn i sitt hjem 16. april 1985." For et halvår siden.
Han tok doktorgrad i statsvitenskap i 1938.
Før Pearl Harbor var han lærer ved Northwestern University.
Som en sann patriot utdannet han seg til reserveoffiser.
Han ble forflyttet til Europa som oberstløytnant.
Tre år senere ble han utnevnt til-
-assisterende militærattaché ved USAs ambassade i Stockholm.
-Holder du på å sovne, eller? -Nei da.
Bra. Jeg er straks ferdig. Du orker nok siste resten.
Buchanan vender tilbake til det akademiske livet, som professor-
-i europeisk samtidshistorie. Det fører oss til testamentet.
"Min samlede eiendom, både av det materielle og intellektuelle"-
-"går til min kjære venn og trofaste væpner, John P. Krassner."
Det dreier seg om likvide midler og en samling europeiske...
"Både materielle og intellektuelle." Hva er det, da?
Notatbøker, fotoalbum.
"Intellektuelle eiendeler." Hva faen er det?
Hva har gubben etterlatt seg? Hva har Krassner fått?
Bevis for at vår statsminister har blitt betalt av Kreml i 30 år?
Hva faen er dette? Jeg blir så lei.
En vanlig studentkorridor. Felles kjøkken.
Han åpnet døren til slutt. Ikke særlig pratsom.
Han slengte døren i ansiktet på meg.
Hvem flere var i korridoren?
Studenter. Alle svensker unntatt den siste.
Han som jeg snakket med, en utvekslingsstudent.
Født i Pretoria. Han sa at Krassner tilbringer mye av tiden på rommet.
Han skriver visst en bok om en svensk politiker.
-Pretoria? -Ja, i Sør-Afrika.
Ja, det ligger jo der. Svart?
Ja, LO deler nok ikke ut så mange stipend til hvite sørafrikanere.
Han fortalte mellom linjene at Krassner bruker mye marihuana.
-Hvor fortalte han det? -I Nyponets kafeteria.
-Drikker du kaffe? -Te. Daniel drikker kaffe.
-Daniel? Er han Daniel nå? -Ja, han heter det.
M'Boye. Daniel M'Boye.
-Og så ga du ham nummeret ditt? -Hvorfor skulle jeg det?
Fordi han spurte deg.
Og du, som kompetent politi på spaningsoppdrag, måtte gi ham det.
Jeg ga ham mitt nye hemmelige nummer.
Bra.
-Hvor svart? -Er politiinspektøren rasist?
Kaffe med melk? Kullsvart?
Sterk kaffe. Med en dråpe melk. Og to sukkerbiter.
Han skriver hele dagene. Har besøkt biblioteket og vært på Pressklubben.
Han er ensom, nervøs. Hilser på naboene, men omgås ingen.
Han fester en tannpirker på døren når han går ut.
-Hva lever han på? -Hamburgere og pizza.
Og en stor mengde cannabis.
Så vi tar ham på mistanke om narko- lovbrudd. Skremmer livet av ham.
Mens vi gjennomsøker studentleiligheten.
Nei. Nei! Jeg vil absolutt ikke vekke noen mistanke før vi vet hva han har.
Problemet er hvordan vi skal få greie på det.
Forstår du hva jeg snakker om, Waltin?
Jeg forstår helt utmerket hva du snakker om.
Bra. Har du tilstrekkelig med folk?
-Ja. -Er de på plass?
Noen av våre? Bra.
Jeg stoler på deg, Waltin.
-Det gjør byråsjefen rett i. -Da snakker vi ikke mer om det.
Krassner har kontakt med et par journalister, men...
-Jeg våger ikke å ta risikoen. -Det er betryggende å høre.
De idiotene burde stilles på linje og henrettes.
Jeg foreslår heller at du ber Krassner hit.
Og deler noen krigsminner om onkelen hans.
Er politiinspektøren gått fra vettet?
Jeg tenkte selvsagt at vi fabrikkerer en passende historie.
Fra den tiden da professor Forselius var den som villedet folk.
Det er sprøtt hvor mange konsonanter det er i det jævla språket!
Hun har mast i hele morges. Det lyder som hun har en hårball i halsen.
Ut, menneske. Ut!
Jeg har aldri løftet en hånd mot en kvinne.
Nå var det temmelig nær.
Det er vel noe vi har felles?
Nå forstår jeg ikke helt?
Det er jeg ganske overbevist om at du gjør.
Helt åndssvak er du jo ikke.
Hvordan får vi tak i faenskapet?
Han har vel ingen telefon der han bor?
Vi får skrive et brev.
Señor Hedberg! Telefon.
-Hallo? - Hei, det er jeg.
Fedrelandet kaller.
Jeg trenger din hjelp i en liten sak.
Den verste dagen i mitt liv.
-Jeg husker den i detalj. -Ja, det gjør vi vel alle.
Hvorfor hadde ikke Palme livvakter den kvelden?
Det kan bare han selv svare på, men det kan han jo ikke lenger.
Han var ikke noe lett objekt.
Karene som var ansvarlige for ham, likte ham godt.
Ingen ville nølt med å ta en kule for hans skyld.
-Men denne fredagen, da? -Denne fredagen hadde han...
...sagt at karene kunne slutte til lunsj.
Han skulle jobbe en stund og så rett hjem til en rolig hjemmekveld.
Mine kolleger spøkte litt med ham og spurte om de kunne stole på det.
Han tok ikke sånt ille opp.
Han skulle ikke ut på noe større eventyr, sa han.
Han og Lisbet hadde snakket om å gå på kino, men det var ikke bestemt.
-Men et eventuelt kinobesøk, altså? -Ja, skal man være helt nøye...
...så utelukket han det ikke. Men det meste talte for en rolig hjemmekveld.
Mine kolleger fikk ham til å love å ringe om han endret planer.
-Palme ringte aldri. -Nei. Han ringte aldri.
-Hva gjorde du da? -Jeg gikk til byråsjef Berg.
Og fortalte at kollegene ble sendt hjem.
Antatt hjemmekveld, eventuelt kinobesøk.
-Hva sa Berg? -Han ble ikke glad. Mildt sagt.
Han hadde litt problemer med den bohemiske siden til Palme.
Berg ville ringe sin kontakt ved kanselliet, Nilsson.
Så skulle han ringe meg opp igjen. Men det gjorde han ikke.
Ja, så...
Rett før midnatt ringte kollegaen som var på vakt hos oss, og fortalte.
Hei.
-Hei. -Bor ikke du på Jungfrudansen?
-Vil du ha skyss? -Ok.
Er ikke du i Johanssons lille gruppe?
Jeg var der den gangen.
Andre patrulje på plass.
Ifølge en av kommisjonene var vi der tre minutter etter skuddene.
Så... Offeret lå på gaten.
Vi så ikke hvem det var. Vi så bare at det var veldig ille.
Det tok vel ti minutter-
-så var rundt tjue politimenn på plass og gjennomsøkte kvartalet.
Til hvilken nytte kan man jo spørre seg.
Jeg gråt meg ikke i søvn den morgenen.
Men det vet jo alle. Det er ingen hemmelighet.
-Men jeg har intet med det å gjøre. -Det tror jeg heller ikke.
-Jeg tror ikke tidslinjen stemmer. -Det har jeg aldri trodd.
Jeg tror jeg vet hva som plager deg.
Du tror at vitne 2 så en annen enn gjerningsmannen på D. Bagares gata.
Hvorfor tror du det?
For det har jeg alltid trodd. Hvordan går det ellers opp?
Det blir tre minutters forskjell. Det holder ikke.
-Hvorfor har du aldri sagt noe? -Nei, hvordan kan det ha seg?
Lek med tanken at jeg på det tidspunktet forklarte kollegene-
-at de var på feil spor og så videre.
De ville nok ikke blitt glade. Da du kjørte Döbelnsgatan før alarmen-
-og forbi trappene nedenfor Tunnelgatan...
-Du så ikke noe uvanlig? -Nei.
Da ville vi rapportert det. Vi så ingen med en rykende revolver.
Noe annet jeg vil fortelle, håper jeg kan bli mellom oss.
Det handler om sjefen din.
Jeg vet at han fengslet deg for 20 år siden.
Han satte meg i arresten noen dager. Jeg var ikke Guds beste barn da.
Det gjelder ikke det. Jeg vil bare at du skal vite-
-at han er den kaldeste jævelen jeg noensinne har møtt.
Du skal passe deg for ham.
Fortell.
Det går nok bra om du setter deg.
Söderström, den gamle livvaktsjefen, var hos Linda Mattei i går.
Er ikke det en slektning av deg?
Samme dag som Palme ble myrdet, nevnte han et eventuelt kinobesøk.
Beslutningen om å gå på kino tok han en halvtime før han gikk hjemmefra.
-Hvor mange kjente til planen? -Iallfall hans vanlige livvakter.
Ved 12-tiden sa Palme at han ikke trengte dem mer.
Da ringte en av dem til Söderström, som gikk til sin nærmeste sjef.
-Byråsjef Berg. -Nettopp.
Så fire personer visste det ved lunsjtider.
Så kontaktet Söderström den som hadde vakt den kvelden.
Og han kontaktet de seks som jobbet den helgen.
Sammenlagt er vi oppe i 11. Da visste nok hele avdelingen det.
-Ikke alle. -Det fantes vel et pauserom.
Det var ingen sensasjon at Palme vurderte å gå på kino. La oss regne.
Ca. 20 kolleger på livvakten visste at Palme muligens skulle ut og gå.
Det var 38 som jobbet der, så det kan stemme.
-Hvor mange på jobben hans visste? -Jeg har lest hvert eneste forhør...
Vent, dette må jeg si. Spørsmålet om et kinobesøk ble aldri stilt.
-Tøv! Det ble det vel. -Nei. Det nærmeste vi kommer...
...er at noen ble spurt om stats- ministeren nevnte at han skulle ut.
-Da så. -Nei, det er ikke samme sak.
De tre som ble spurt, svarte at han ikke hadde det.
Dato og tid for maskeraden på Stockholmsoperaen i 1792-
-var kjent av flere hundre allerede to måneder før.
Bare noen hundre hadde innbydelse. Minst ti av dem deltok i det mordet.
Samme mekanismer gjelder her, med den forskjellen-
-at de hadde kortere tid å forberede seg på.
Så godt som halve Sverige kjente til-
-Palmes vage planer 5-6 timer før han bestemte seg.
Maks 50. 20 på Säpo, 20 på arbeids- plassen pluss 10 i sikkerhetsmargin.
Det kan like gjerne ha vært 500.
Hvorfor lot vi ikke en syklubb ta seg av personsikkerheten?
Det er jo sant.
-Videre. -To av studentene skal hjem i helgen.
En skal ut med kjæresten, det virker sikkert.
-Pretoria? -Pretoria tar jeg selv hånd om.
Vi skal ta en kaffe i nærheten av Nyponet. Hvor lenge trenger du?
Hold ham unna mellom kl. 20 og 21.
-Og Krassner? -Han tar jeg meg av.
Hva forventer han seg? Pretoria.
Antagelig hele kaken.
-Men den får han ikke. -Nei, den får han ikke.
Det er en fin bluse du har på deg.
Takk. Så snilt sagt. Det er silke.
-Den var dyr... -Knepp den opp.
Snart.
Assistenten får unnskylde, men jeg er opptatt.
Jeg tar kontakt.
Fredag 22. november kommer John Paul Krassner-
-til å forlate studenthjemmet Nyponet.
Han skal til Sturegatan 72, antagelig til fots.
Martinssons og Göranssons oppdrag, altså dere-
-er å skygge Krassner. Sørg for at han innfinner seg på adressen.
Overvåk ham der, og rapporter om eventuelle avvik.
Skulle Krassner ikke komme ut fra studenthjemmet, skal han pågripes-
-på mistanke om narkolovbrudd. Alternativt grovt narkolovbrudd.
Kjør ham til Kungsholmen, overlat ham til narkoavsnittet.
Så lite papirarbeid som mulig. Hus- ransakelsen tar andre seg av. Ok?
Ja, for faen.
Hva er det som foregår?
Operasjonens formål trenger dere ikke vite.
Nå, av sted med dere.
Han skriver vel på noe politisk krenkende.
Visse mener at materialet kan ha betydning for rikets sikkerhet.
Det krever din og min beskjedne innsats i dette prosjektet.
Jeg vil vite hva han holder på med.
Og når du har ordnet dette for meg...
...vil jeg ikke at han får vite noe.
-Jeg tar kontakt når jeg er ferdig. -Fint.
19.37.
Faen, han er tidlig ute.
Han er 20 minutter før tiden.
Vi får rapportere det.
SPIONEN SOM DRO ØST av J.P. Krassner
-Hei. -Hei.
Så trist med Pelle Lindbergh.
-Hva har skjedd med ham? -Han kjørte seg jo i hjel.
Han jakter ikke, men han tok en rotte en gang.
Hadde han ikke dratt meg unna, hadde jeg fått faenskapet i hodet.
Han hørte vel noe.
-Det tok sin tid. -Han stikker vel neppe av.
Det er vel ikke noe maraton.
-Et vindu i 15. etasje er åpent. -La oss ta en titt på liket, da.
Jonathan Paul Krassner. Amerikansk statsborger.
15. juli 1953.
-Han ser bedre ut nå. -Hva gjør vi med støvletten?
-Hvilken støvlett? -Hans, som kom litt etter ham.
-Den traff nesten Vindeln. -Vindeln? Lever han?
Legg den i posen sammen med liket.
Få Gatukontoret til å komme og rydde opp.
Det er kaldt som en eskimofitte her. Skynd deg.
Har du sett det? På engelsk.
Det lukter eskimofitte også.
Jævla gris.
Skynd deg, da. Det er ikke så nøye.
At man skal måtte holde på med sånn drittetterforsking hele tiden.
Nei, jeg er tørst.
-Det er et typisk selvmordsbrev her. -Bra. Da er vi ferdige. Vi tar en øl.
-Hva foregår? -Vi er fra Östermalm-politiet.
-Men hva faen, Wijnbladh... -Hva har skjedd?
Kjenner du Mr. Krassner?
-Ja visst. Hvordan det? -Jeg er redd han er død.
-Hva sier du?! -Vi mistenker selvmord.
-For helvete, Wijnbladh, hold munn. -Jeg så ham nettopp.
-Vi kontakter deg kanskje senere. -Hvorfor? Jeg har studentvisum.
-Han er her lovlig. -Hva gjør han her med våre jenter?
Vi vil snakke med alle som kjente Krassner.
-Kom. -For helvete, Wijnbladh!
Snakke med en blåneger under etterforskingen...
Du tenkte ikke i det hele tatt! Enda et kvarter har gått til helvete!
Det skal visst være jungelkuk nå.
En normalstor svensk pølse duger ikke lenger. Jævla studentludder.
-Jarnebring. -Bäckström. Har det skjedd noe?
-Hva gjør du her nå? -Jeg var ledig. Har det skjedd noe?
-Selvmord. Amerikaner. -Er du sikker på det?
At han var amerikaner? Jeg er nyss ferdig med rapporten. Vindeln...
-Lever han? -Han så ham falle ut av et vindu.
Du har jo ikke forhørt Vindeln, din feite faen.
Hold kjeft. Han har ikke telefon.
Hei, Vindeln. Jeg tenkte på det med Nyponet. Hva skjedde egentlig der?
Jeg fikk helt sjokk. Etterpå falt det ned en støvlett.
-"Etterpå"? -Etter kroppen.
Falt støvletten etter kroppen? Hva mener du med "etter"?
Etter en stund. Ikke et minutt, ikke et halvminutt.
Ikke noen sekunder, men la oss si ti sekunder.
-Har du sagt det til noen andre? -Til den andre snuten.
-Han trodde ikke jeg var edru. -Alle vet vel at du har sluttet.
-Hvem tok hånd om støvletten? -Den tok jo dere.
Hva skjedde? Det var kolleger overalt.
Han er død! Ikke sant?
-Det er han. -Hva har vi gjort?!
-Svar. -Sett deg!
Alt er veldig tragisk.
Operasjonen startet litt for tidlig.
Krassner må ha glemt noe i leiligheten.
Han vendte tilbake og overrasket vår mann.
Jeg har nettopp snakket med Berg, det blir full internetterforsking.
Jeg er så lei meg for å ha dratt deg inn i det.
Så fryktelig lei meg.
Min fine assistent Eriksson, vi hadde da ingenting med det der å gjøre!
Vår mann var alt langt derfra-
-da Krassner bestemte seg for å prøve vingene, eller hva det var.
Det er jo tragisk, men sånt skjer, min venn. Men det var ikke oss.
Beklager at jeg tullet. Jeg kunne ikke la være.
Du er ikke riktig klok.
Nei, jeg er kanskje ikke det.
Jeg har tappet i et bad til deg.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Jeg tror ikke noen gjenkjente meg.
Dere var på vei hjem til M'Boye? For å...?
-Han ville by på te. -Te?
Det var noe spesielt han hadde med hjemmefra. Rød.
-Ville han by på rød te? -Ja.
Var det virkelig te han ville by på?
Jeg vet ikke.
Det var vel ikke noe helt annet han ville by på?
Det er mulig. Svært mulig.
Men det var ikke assistent Eriksson interessert i?
Nei, det var hun virkelig ikke.
Nei, for hun hadde noe helt annet i tankene.
Det er mulig.
Reis deg.
Beklager, men det gjelder en død amerikaner.
Ifølge ubekreftede kilder er han en frilansjournalist fra Albany.
En gang før kl. 20 falt han ut av rommet sitt fra 15. etasje i Nyponet.
Mord, selvmord, ulykke. Hva er problemet?
Ingen kjent kriminell fortid. USAs ambassade skal sjekke.
Mest sannsynlig var det selvmord. Han etterlot et brev.
Selvmord, altså. Så hva er problemet?
Han het John Paul Krassner.
-Ja vel. -Hvordan kjenner du ham?
Jeg kjenner ham ikke.
Han kom til Sverige for 6 uker siden. Kaffe?
-Nei. -Du får ikke fint besøk så ofte.
-Av Krassner? Besøk? -Nei! Av meg.
Her er en kopi av selvmordsbrevet. Og slik ser han ut.
-Krassner? -Ja, det het han.
En Pia Hedin fra posten har ringt om et brev fra John Paul Krassner.
-Hva slags brev? -Aner ikke.
-Vi tar det i morgen, jeg må sove. -Det gjenstår en støvlett. Krassners.
Den landet ti sekunder etter Krassner.
Kanskje den støtte borti noe, men den nevnes ikke i Bäckströms rapport.
-Er vi overrasket? -Det er mer.
Støvletten er av merket Street Smart, med hul hæl.
Her er en lapp med sifre, og på den står det:
"En hederlig svensk snut, overbetjent Lars M. Johansson."
Er det noen som driver ap med meg?
-Hei, jeg søker Pia Hedin. -Det er jeg.
Så bra. Lars Martin Johansson. Du lette etter meg.
Stemmer. Bli med rundt.
-Gjenkjenner du denne mannen? -Ja, det er han amerikaneren.
Han var her for vel en måned siden og ville sende et brev til deg.
Det var adressert til deg, men han ville sende det poste restante.
Så du kunne hente det på Folkungagatan 4.
Jeg sa at jeg kunne finne adressen din, så du fikk det hjem.
Men han sa at dere hadde blitt enige om dette.
-Jeg vet ikke om noe brev. -Det var det jeg mistenkte.
-Siden du aldri har hentet det. -Derfor lette du etter meg?
Jeg kvapp til over tittelen din. Politioverbetjent.
-Det lød litt spennende. -Hvordan det?
At det kunne være konfidensiell informasjon eller lignende.
Noen hemmelige dokumenter, kanskje.
-Du leser mange krimbøker, hva? -Ja.
-Har du det brevet? -Nei, dessverre.
Etter 30 dager ville han at det ble sendt til forloveden.
Jeg har sendt det dit. Men...
Du kan få en kopi av forsendelsen.
Skal vi se...
Om det kan være til noen hjelp.
Sarah Weissman, California.
Hvorfor sende noe poste restante til noen man ikke har møtt?
Kanskje det var en slags forsikring.
Hemmelige papirer. Til noen man kunne stole på.
-Om det skulle skje ham noe. -Hvordan skulle jeg få vite det?
Du sitter jo her, så det har du tydeligvis fått.
Du tenker som en politimann. Og det var et kompliment.
-Vær så god. -Skjedde det noe?
Jeg gikk inn litt tidlig, ellers ingenting.
Han skriver noe.
Som du sa. En krimroman.
En krimroman? Hvorfor tror du det?
"Spionen som dro øst."
Han hadde klar tittelen, iallfall.
Var dette alt?
-Ikke noe mer? -Nei.
Rakk du å sjekke fargebåndet i skrivemaskinen?
Jeg ble avbrutt.
-Noen vitner? -Til hva da?
-Hallo? -Jeg vil snakke med Johansson.
-Du snakker med ham. -Det er Sarah Weissman.
-Hei. Jeg kondolerer. -Takk.
Jeg er faktisk i Sverige nå for å rydde opp i Johns eiendeler.
Her er et brev til deg.
-Får jeg se det? - Selvsagt.
-Det er jo ditt. - Ja. Takk.
En ting til. Blant eiendelene hans fant vi en lapp med 4 sifre på.
Det må være til safen. John hadde en svær safe. Jeg har noe til deg.
-Sarah Weissman? -Ja.
-Lars Martin Johansson. -Hyggelig. Sett deg.
-Takk for at du ringte. -Ingen årsak.
Dette...
Det er brevet vi fant i Johns skrivemaskin.
Og du tror at John skrev det? Det gjorde han ikke.
Hvorfor ikke?
"Hele livet har jeg vært dratt mellom lengselen etter sommer og vinter..."
Det er ikke hans stil.
Den som skrev det, har ikke engelsk som morsmål. Jeg er lingvist.
-Kan han ha kopiert det? -Absolutt. Det kunne ligne John.
-Hvorfor skulle han gjort det? -Vet ikke. Men det er ikke problemet.
Han var for selvtilfreds til å begå selvmord.
Hva står det i ditt?
At brevet er en slags forsikring. Han fryktet at han skulle bli drept.
Av Sveriges etterretningstjeneste, Sveriges politi eller russerne.
-Han var sprø. -Han skrev på en bok.
Som ville endre sikkerhetspolitikken i Nord-Europa, særlig i Sverige.
Den omfattende dokumentasjonen for boken-
-oppbevares i en safe sammen med manuskriptet.
Den var i safen i Johns onkels hus, hvor han bodde etter hans død.
-Har du åpnet den? -Jeg pakket den inn.
John var svært lik onkelen. Han drakk, og jeg oppdaget litt sent-
-at han var voldelig. Så jeg forlot ham.
-Det er lenge siden. -Men du er likevel...
Testamentsarving. Jeg sa jo at han var rar.
-Hadde han ingen venner? -Nei.
Bare ta det. Behold alt. Jeg vil ikke ha det.
-Hva vil du? -Jeg pratet med en bekjent forleden.
Kunsthandler. Han hadde solgt et verdifullt maleri-
-til en kollega av oss. En Zorn-fitte.
Det slo meg at du kjenner personen.
-Politiinspektør Claes... -Waltin.
Vi er nære venner, men det er lenge siden jeg har sett ham.
Hva har du til felles med den lærhomsen?
Kunsten. Han har en fin samling av svensk samtidskunst.
-Hvordan har han hatt råd til det? -Rike foreldre.
Så dum jeg er.
Jeg har ved et par tilfeller hjulpet Claes og den eksterne virksomheten.
Jeg kan ikke si med hva.
-Men oss imellom... -Beklager. Rikets sikkerhet.
Men jeg kan si at jeg fikk en formell takk-
-fra Säpos øverste ledelse for innsatsen min.
Kollega Berg jr. er arrestert. Han er inne på tredje døgnet.
Han lurer på om han kan ta selvmord med pleddet.
Skolisser og belte har dere tatt.
I ti år har han trodd at faren, som også var politimann-
-hadde ofret livet i tjenesten. Men plutselig står du i døren.
Med frakken på.
Du slengte til ham en gammel rapport som viste at faren kjørte på sjøen-
-etter å ha tyllet i seg en flaske brennevin.
Berg jr. bryter fullstendig sammen.
Han blir dopet ned og beltet fast, før dere kort etter slipper ham fri.
Du var aldri redd han skulle begå selvmord?
Ikke det minste. Dessverre. Han er ikke den typen.
Han tar gjerne livet av andre.
Det er bare overfor seg selv han er myk og forståelsesfull.
Hvorfor har du snakket med ham?
Han var der tre minutter etter skuddene. Andre patrulje på plass.
Han har hjulpet med å slå hull i tidslinjen.
Å faen, det var jo vennlig av ham. Synd det skulle drøye 26 år.
-Oi! Slakteren fra Ådalen. -Hva vil du?
-Et tips. -Få høre, da.
-Hva får jeg for det? -Du slipper kanskje å få sparken.
Det er best, di jævla purke! Én ting skal du vite, sure fitte.
La meg treffe ham, ellers slår jeg inn tennene på deg.
Si det du vet, ellers anmeldes du for trusler og seksuell sjikane.
En av mine informanter har tipset om drapsvåpenet.
Det bør du snakke med Flykt om.
Ja, så alle kan lese om det i avisen i morgen. Den skravlebøtta.
Vi vet begge at det sikkert har kommet hundre tips om våpenet.
-Hva gjør dette så spesielt? -Alt. Som informantens person.
-Hva heter han? -Glem det. Da sitter jeg heller inne.
Vent! Etter omfattende registerspaning kom jeg frem til-
-at det handler om denne. Produksjonsnummeret er nederst.
-Hvordan fant du den? -Etter gammelt hederlig politiarbeid.
Med tanke på sakens følsomme natur-
-går jeg ut ifra at informasjonen omfattes av taushetsplikten.
Når dette er over, kommer du til å måtte bære meg-
-gjennom politiets perleport.
Informanten vet hvem som har våpenet også.
-Gjerningsmannen? -Han som har våpenet.
Ok, hva har han sagt om våpenet, hvem peker han ut...
-...og hvilke belegg har han for det? -Hva får jeg for det?
Jeg skal bære deg på løftede armer gjennom politiets perleport.
Så du vil vite hva han heter?
Er alle her? Jeg har snakket med Bäckström.
Han fikk et tips etter alle overskriftene om etterforskingen.
Han vet hvor våpenet som drepte Palme, er.
Han fikk det av en informant, ifølge ham en svært pålitelig...
Og anonym.
Han sa at våpenet ikke ble funnet fordi de så etter en Smith & Wesson.
Dette er en Ruger. Den er blitt brukt før.
Ytterligere to mord og et selvmord. Og produksjonsnummeret.
-Jeg ringer KUT. -Nei. Det er mer.
Det er det alltid med Bäckström. Han vet hvem det er.
Han har kjent ham lenge. Og han ga meg et navn.
Ikke på informanten. Dette er bedre. Han som har våpenet.
En kollega som aldri forekom i etterforskingen.
-Jeg vet ikke om det er sant. -Hvem?
Claes Waltin. Tidligere politiinspektør i Säpo.
-Og dette fikk du fra Bäckström? -Ja, men det er verdt å sjekke.
Waltin skal ha hatt tilgang til våpenet.
-Han er ikke med i etterforskingen. -Jo, jeg har selv lagt ham inn.
Tre timer etter mordet fikk han en P-bot på Öregrundsgatan.
Jeg sendte en forespørsel til Säpo.
Det føltes rart å spørre om en av sjefene-
-men fikk til svar at Waltin hadde brukt bilen i tjeneste.
Han må finnes i materialet.
Oversatt av Monica Moltubakk www.sdimedia.com